Edmund, stran od tam!
Kaj pa počneš? - Peter, hitro v zaklonišče!
Pridi, gremo!
Lucija, hitro!
Pohitite. - Tecimo.
Tecimo!
Hitro. - Mamica! - Počakaj. Očka!
Ne, Edmund! - Ponj grem. - Vrni se, Peter!
Pridi sem! Na tla!
Beži, cepec!
Ven!
Dajta že!
Hitro!
Zakaj vedno misliš samo nase? Oba bi lahko ubilo. - Dovolj.
Ne znaš ubogati?
Ne snemi tega ljubica.
Ti je toplo? Pridna punca.
Očka nas ne bi poslal stran.
Če bi bil tukaj, ne bi bilo vojne
in ne bi nam bilo treba oditi. - Ubogaj brata, boš?
Obljubi, da boš pazil nanje. - Bom, mama.
Pravi možak si.
Suzana.
Bodi odrasla.
Tako.
Pojdite zdaj.
Pojdi stran. Sam znam stopiti na vlak. Spusti me.
Mi pokažete vozovnice, prosim?
Hitro gor. - Hvala.
Pridi Lucija. Držati se moramo skupaj.
Vse bo dobro.
Pa-pa, ljubica.
Adijo mami. Pogrešali te bomo. - Rada te imam!
ZGODBE IZ NARNIJE
Profesor ve da pridemo...
Morda so nas napačno napotili.
Gospa Macready? - Bojim se, da je tako.
Je to vse? Nimate ničesar drugega?
Ne, gospa.
Samo sebe.
Sreča v nesreči.
Hija! Pridna punca. Poženi.
Profesor Kirke ni vajen otrok v hiši
zato morate spoštovati nekaj pravil.
Ne boste kričali
in tekali. Ne boste se vozili s servirnim dvigalom
in se dotikali dragocenih predmetov!
Zlasti pa ne boste nadlegovali
profesorja.
Sinoči so nemška letala večkrat bombardirala Anglijo.
Napadi trajajoči več ur...
Rjuhe praskajo.
Nobena vojna ne traja večno. Kmalu bomo doma.
Če bo še tam. - Ne bi šel v posteljo? - Ja, mama.
Videla si okolico.
Posestvo je ogromno. Počnemo lahko, kar nam pade na pamet.
Jutri bo zabavno.
Res.
Daj, Peter. Gastrovaskularno. - Je latinsko?
In pomeni najbolj zanič igro, kar jih je?
Igrajmo se skrivalnice.
Ko pa se tako zabavamo.
Prosim, Peter. Lepo prosim?
Ena, dve,
tri, štiri,
pet, šest,
sedem, osem, devet, deset...
Jaz sem bil prej.
Si se skrival pred mano?
Ne,
nisem...
Samo prestrašiti te nisem hotel.
Te smem vprašati,
kaj si?
Favn sem.
In ti? Si neke vrste golobradi škrat?
Nisem škrat, deklica sem.
In v razredu sem najvišja.
Hošeč reči, da si Evina hči? - Moji mami je ime Helena.
Ampak v resnici si
človek. - Seveda.
Kaj pa počneš tukaj? - Skrila sem se v omaro
v prazni sobi... - Praznobi? Je to v Narniji? - Kaj pa je to?
Ljubo dekle, v njej si. Razteza se od svetilke
do gradu Cair Paravel ob vzhodnem morju. Vsak kamen,
vsaka ledena sveča je Narnija.
Strašno velika omara. - Om Ra?
Oprosti, nisem se predstavil. Jaz sem Tumnus.
Me veseli, gospod Tumnus. Jaz sem Lucija Pevensie.
Sežeš vanjo. - Zakaj?
Ne vem, tako storijo ljudje, ko se spoznajo.
Lucija Pevensie iz sijočega mesta Om Ra
v čudoviti deželi Praznobi,
bi se mi pridružila ob skodelici čaja?
Najlepša hvala, ampak
morala bi se vrniti. - Takoj tule za ovinkom.
Imam toplo zakurjeno, pa opečen kruh, čaj in kolačke.
Morda bova odprla še konzervo sardin. - Kaj pa vem.
Daj no nove prijateljice ne spoznam vsak dan.
No, pa grem za kratek čas.
Če imaš res sardine. - Na kupe.
Še malo pa ti bo udobno in toplo.
Se dobro počutiš?
Prišla sva. Pridi.
Za teboj. - Ti lahko pomagam? - Najlepša hvala.
To je moj oče. - Prijazen obraz ima.
Zelp podobna sta si.
Ne, v resnici mu sploh nisem podoben.
Moj oče se bori v vojni.
Tudi moj oče je odšel na vojno.
Davno tega.
Pred to strašno zimo. - Zima ni tako slaba.
Lahko se drsaš in kepaš.
In božič je. - Ne tukaj.
Že 100 let nismo imeli božiča.
Sto let brez daril? - Ves čas zima nikoli božiča.
Zelo dolga zima.
Poleti bi ti bila Narnija zelo všeč.
Cele noči smo preplesali z nimfami,
pa se nismo utrudili.
In glazba. Kakšna glazba.
A bi jo poslušala?
Ja, prosim.
A poznaš kakšno narnijsko uspavanko?
Žal ne. - To je dobro.
To najbrž ne bo podobno uspavanki.
Iti moram. - Sedaj je prepozno.
Hudoben favn sem.
Sploh ne. Najbolj prijazen favn si kar jih poznam.
Bojim se, da jih ne poznaš veliko.
Saj nisi mogel zagrešiti česa zelo slabega.
Ne nekaj, kar sem zagrešil, Lucija Pevensie,
ampak nekaj, kar počnem. - Kaj pa počneš?
Pravkar sem te ugrabil.
Ledena čarovnica je kriva.
Zaradi nje je vedno zima, ves čas mraz. Ona ukazuje.
Kdorkoli najde človeka v gozdu, ga mora predati njej.
Toda ne ti, gospod Tumnus.
Mislila sem, da si moj prijatelj.
Morda že ve kje si. Gozd je poln njenih vohunov.
Celo nekatera drevesa.
Boš znala najti pot nazaj? - Mislim, da bom.
Ti ne bo hudega?
Zdaj mi je žal. Zako zelo žal.
Tu imaš.
Obdrži ga. Bolj ga potrebuješ kot jaz.
Naj se zgodi karkoli, vesel sem, da sem te spoznal.
V vseh sto letih nisem čutil takšne topline.
Zdaj pa pojdi.
Skriti ali ne, jaz grem! - Sem že nazaj! Nič mi ni!
Tiho bodi. Prihaja.
Rekel bi, da ne razumeta te igre.
Se nisi čudil kje sem? - V tem je bistvo. Iskal te je.
Sem zmagala jaz? - Mislim, da Luciji ni več do igre.
Več ur me ni bilo.
Edina drevesa, so lesena stena omare.
Ne več iger hkrati. Nimamo vsi tvoje domišljije.
Dovolj Lucija. - Ne bi lagala o čem takem.
Jaz ti verjamem. - Ti?
Seveda, in v kopalnici je nogometno igrišče. - Nehaj že.
Vedno vse še poslabšaš. - Samo hecal sem se.
Kdaj boš odrasel? - Utihni. Misliš, da si oče, pa nisi!
Lepo si to izpeljal.
Ampak... res je bilo tam.
Suzana ima prav. Dovolj je tega.
Lucija?
Kje si?
Upam, da te ni strah teme.
Lucija! Kje si?
Zdaj ti verjamem.
Pusti me! - Kaj je? - Naj me spusti! Nič nisem storil!
Drzneš si ogovoriti kraljico Narnije? - Nisem vedel.
Zdaj boš vedel enkrat za vselej! - Stoj.
Kako ti je ime, Adamov sin?
Edmund.
In kako si vstopil na moje ozemlje, Edmund?
Pravzaprav ne vem. Sledil sem sestri.
Koliko vas je? - Štiri. Lucija je že bila tukaj.
Menda je spoznala favna Tumnusa.
Peter in Suzana ji nista verjela. Jaz tudi ne.
Videti si tako premražen. Sedi k meni.
Bi spil kaj toplega?
Prosim, vaše veličanstvo.
Vaša pijača, plemeniti gospod.
Kako ste to storili? - Narediti znam kar hočeš.
Me naredite višjega?
Karkoli hočeš jesti.
Turški med?
Edmund, zelo rada bi spoznala tvojo družino.
Zakaj? Nič posebnega niso.
Najbrž res niso tako ljubki kot ti.
Toda nimam svojih otrok.
In ti si fant, ki bi lahko
nekega dne postal narnijski princ.
Morda celo kralj.
Res?
Toda moral boš pripeljati družino.
Hočte reči,
da bo Peter tudi kralj? - Ne, kje pa.
Kralj potrebuje služabnike.
Lahko jih pripeljem.
Vidiš vrhova onstran gozda? Točno med njima je moja hiša.
Všeč bi ti bilo tam. Ima sobe, polne turškega medu.
Lahko dobim še malo? - Ne!
Ne pokvari si teka. Saj se kmalu spet vidiva, kajne?
Upam, vaše veličanstvo. - Nasvidenje do takrat, ljubček.
Pogrešala te bom.
Tudi ti si našel sem! Kaj ni čudovito?
Kje si bila? - Pri gospodu Tumnusu. Dobro mu je.
Ledena čarovnica ni izvedela, da se poznava. - Ledena čarovnica?
Pravi, da je narnijska kraljica, ampak ni.
Se dobro počutiš? Obupen si videti.
Kako ne bi? Mraz reže do kosti. Kako prideva ven?
Pridi.
Semkaj.
Peter zbudi se! Tam je, res je tam! - O čem govoriš?
Narnija je v omari, kot sem rekla! - Sanjala si.
Nisem! Spet sem videla g. Tumnusa. Tudi Edmund je šel.
Favna si videl?
No, ni šel z mano tja.
Kaj pa si počel Edmund?
Samo pretvarjal sem se.
Oprosti Peter. Ne bi je smel vzpodbujati,
toda veš kakšni so dandanes otroci.
Ne znajo se nehati pretvarjati.
Še eno takšno lumparijo, pa boste spali v hlevu.
Profesor, oprostite. Zabičala sem jim naj vas ne motijo.
Nič hudega. Prepričan sem, da lahko to pojasnijo.
Najprej pa vročo čokolado za tole. - Pridi ljubica.
Kaže, da ste moji gospodinji porušili duševni mir.
Zelo nam je žal, gospod. Ne bo se ponovilo.
Kriva je sestra, gospod. - Objokano dekletce.
Zelo je vznemirjena. - Odtod solzice. - Ni hudega.
Znamo jo pomiriti. - To pa to.
Misli, da je našla čarobno deželo
v garderobni omari.
Kaj si rekla? - V omari zgoraj.
Trdi , da je v njej odkrila gozd. Samo o tem govori.
Kako je bilo? - Kot bi poslušali norico.
Ne ona. Gozd. - Boste rekli, da ji verjamete?
Ji vi ne? - Seveda ne. Po logiki je to nemogoče.
Kaj dandanes učijo v šoli? - Edmund trdi,
da sta se pretvarjala. - Ali on vedno govori resnico?
Takrat bi jo prvič. - Če ni nora in ne laže, je logično
predvidevati, da govori resnico.
Naj ji kar verjamemo?
Vaša sestra je, kajne? Njena družina ste.
Vsaj poskušajte se obnašati tako.
Peter zamahne odločno, da osvoji še ena vratca.
Zbudi se, zasanjani otrok.
Igrajmo se spet skrivalnice. - A ni to preveč otročje zate?
Pa tudi svež zrak nam koristi. - Tudi v hiši ga ne manjka.
Pripravljen? - A si ti?
Odlično, Ed. - Metal si ti.
Macreadyjeva! - Hitro!
Stojte! Nazaj.
Sem! - Saj ne misliš resno.
Nazaj.
Ne rinite se.
Nemogoče.
Brez skrbi. Saj si samo domišljaš.
Če se opravičiva, najbrž ne bo dovolj. - Ne,
ne bo.
Tole pa!
Nehaj.
Ni lažnivec. - Tudi ti ji nisi verjel.
Opraviči se ji.
Reci, da ti je žal. - Že dobro! Oprosti.
Nič hudega. Otročički se pa ne znajo nehati pretvarjati.
Zelo smešno. - Raje se vrnimo.
Se ne bi malo razgledali? - Lucija naj odloči.
Rada bi, da spoznate gospoda Tumnusa. - Pa pojdimo k njemu.
Toda takole oblečeni nismo za na sneg.
Profesor nam najbrž ne bo zameril, če si jih sposodimo.
Če pomisliš logično,
jih ne bomo vzeli iz omare. - To je plašč za punce. - Vem.
Lucija!
Kdo bi lahko to storil?
Favn Tumnus je obtožen veleizdaje
njenega kraljevega veličanstva Jadis,
kraljice Narnije, ker je gostil sovražnika
in se bratil z ljudmi. Maugrim, vodja tajne policije.
Naj živi kraljica.
Res se moramo vrniti. - Kaj pa g. Tumnus?
Brez moči smo, če je aretiran zaradi druženja s človekom.
Ne razumete.
Jaz sem tisti človek. Gotovo je izvedela, da mi je pomagal.
Pokličimo policijo. - Oni so policija.
Ne skrbi, se bomo že česa domislili. - Zakaj?
Kriminalec je.
Ni tista ptička pravkar rekla pst?
Bober je.
Pridi sem, boberček.
Ne bom je povohal, če to hočeš.
Oprosti. - Lucija Pevensie?
To sem dala gospodu... - Tumnusu,
dal mi ga je tik preden so ga odpeljali. - Je živ in zdrav?
Globlje v gozd.
Kaj pa počneta? - Prav ima. Kako pa vemo, da mu lahko zaupamo?
Pravi, da pozna favna. - To je bober, sploh naj ne bi govoril.
Je vse vredu? - Ja, samo pogovarjamo se.
Pojdimo raje nekam na varno.
Na drevesa misli.
Hitro, tu zunaj nas ne sme dohiteti noč.
Presneto, punca je pristavila kotliček. Obeta se nam čaj.
Kako lepo. - Domek pač. Ni še končan.
Veliko delo bo za mano, ko bo končan.
Bober, si ti?
Zbolela sem od skrbi. Če si bil z jazbecem...
To pa niso jazbeci.
Nisem mislila, da bom dočakala ta dan.
Poglej moje krzno. Vsaj 10 minut prej bi me opozoril.
Cel teden ti ne bi pomagal.
Kar naprej. Dobili boste hrano in dostojno družbo.
Pazite kod stopate.
Oprostite neredu. Gospod najraje poseda.
Uživaš v razgledu?
A lahko kako pomagamo g. Tumnusu?
Odvedli so ga v čarovničino hišo. Malo je takšnih,
ki tudi pridejo iz nje. Ocvrte ribe z krompirčkom?
Vedno je upanje, dragica.
Veliko upanja. - Še kaj več kot upanje.
Aslan je na pohodu.
Kdo je Aslan? - Kdo je Aslan?
Ti predrzneš mali.
Res ne veste, kaj?
Nismo dolgo tukaj. - Samo kralj vsega gozda je.
Pravi dedec, resnični kralj Narnije.
Dolgo ga ni bilo. - Zdaj je tu in čaka vas pri kamniti mizi.
Nas? - Saj se šalite, krščenduš! Sploh ne vedo za prerokbo.
Torej? - Poslušajte.
Aslanova vrnitev, Tumnus v ujetništvu, policija,
vse to je zaradi vas.
Nas krivite? - Ne, ne krivimo vas. Hvaležni smo.
Prerokba se glasi:
Ko Adamovo meso in kri v Cair Paravelu bo na oblasti,
minila bo hudobna zima. - To se pa ne rima.
Vem, ampak ne razumeš bistva.
Govori o dveh Adamovih sinovih in o dveh Evinih hčerah,
ki bodo premagali čarovnico in v Narniji povrnili mir.
In to smo mi? - Morate biti, Aslan vam že zbira vojsko.
Mama nas je poslala stran, da bi se izognili vojni.
Najbrž ste se zmotili. Nismo junaki. - Iz Finchleya smo.
Hvala za gostoljubje,
toda res moramo iti. - Ne morete kar tako oditi.
Prav ima, moramo pomagati Tumnusu.
To ni v naši moči.
Žal mi je, toda čas je, da se odpravimo domov.
Ed?
Ubil ga bom. - Ne bo treba. Je Edmund prvič v Narniji?
Pohitimo!
Edmund! - Ne, slišala te bo.
Spusti me! - Prav to hoče! - Ne moremo ga kar pustiti.
Naš brat je. - In vaba. Vse štiri hoče. - Zakaj?
Da uniči prerokbo. Ubila bi vas!
Ti si kriv. - Jaz? - Če bi me poslušal, se to ne bi zgodilo.
Vedela si kaj se bo zgodilo. - Ne, toda morali bi oditi,
dokler je bil še čas. - Nehajta! Edmundu to ni v pomoč.
Prav ima. Samo Aslan mu lahko pomaga.
Potem nas pelji k njemu.
Stoj, tujec, sicer se ne boš več ganil. Kdo si?
Poznam kraljico. Rekla mi je, naj pridem. Adamov sin sem.
Opravičujem se, srečni kraljičin izbranec.
Morda ne tako srečen.
Tu počakaj.
Ti je všeč?
Ja, vaše veličanstvo.
Se mi je zdelo.
Povej, Edmund...
ali sta tvoji sestri gluhi? - Ne.
In tvoj brat? Je kratke pameti?
Meni se zdi. Mama pravi... - Kako si drzneš priti sam?
Trudil sem se. - Malo sem zahtevala od tebe.
Ne ubogajo me. - Niti tega nisi zmogel.
Pripeljal sem jih na pol poti. Na jezu pri bobrih so.
Morda pa le nisi popolna zguba, kaj?
Zanima me,
ali bi lahko dobil nekaj turškega medu že zdaj?
Naš gost je lačen.
Tamle je tvoj njam-njam.
Maugrim.
Veš kaj moraš storiti.
Hitro, mati! Za petami so nam. - Razumem.
Kaj počne? - Pozneje se mi boste zahvalili.
Pot je dolga in lačen bober postane razdražljiv. - Sem že.
Opravite z njimi.
Bomo potrebovali marmelado? - Še coprnica streže kruhke.
Pohitite.
Vodi v jazbečev brlog. - Rekel si, da k tvoji mami.
V rovu so. - Semkaj. - Pohitite!
Moral bi vzeti zemljevid. - Zaradi marmelade ni prostora.
Hitro, Lucija!
Zelo mi je hudo, dragi. - Bil je najboljši tovariš.
Kaj se je zgodilo? - To doleti vse, ki kljubujejo čarovnici.
Samo korak, izdajalec, pa te zgrizem v treske!
Umiri se, na strani dobrih sem.
Videti si kot eden izmed slabih.
Nesrečna družinska podobnost. Pozneje o tem, zdaj ukrepajmo.
Kaj predlagaš?
Pozdravljeni, gospodje. Ste kaj izgubili?
Ne prilizuj se. Vem komu si naklonjen.
Iščemo neke ljudi.
Ljudi? V Narniji? To je dragocen podatek.
Nagrada je tvoje življenje. - Ni veliko,
vendar...
Kje so ubežniki?
Na severu. Zbežali so proti severu.
Izvohajte jih.
Pomagali so Tumnusu. Čarovnica me je prehitela.
Si cel? - Težko rečem, da huje lajajo kot grizejo.
Ne javkaj. Slabši si kakor bober v kadi.
Najhujši dan v letu. - Hvala za prijaznost,
toda zdravil se bom pozneje. - Odhajaš? - Bilo mi je v čast,
kraljica, toda za Aslana moram zbrati več vojske.
Videl si Aslana? - Kakšen je?
Vreden vseh besed o njem.
Veseli boste njegove pomoči v bitki s čarovnico.
Z nobeno čarovnico se ne bomo borili. - Kralj, prerokba!
Brez tebe ne moremo v vojno.
Samo brata hočemo rešiti.
Če ga ne boš pojedel...
Saj bi vstal, toda moje noge...
Gospod Tumnus?
Kar je ostalo od njega.
Ti si brat Lucije Pevensie? - Edmund.
Enak nos imata.
Je s sestrico vse vredu?
Je na varnem?
Ne vem.
Moja policija je razdejala jez.
Toda tvoje družinice ni nikjer.
Kam so šli? - Ne vem. - Potem mi ne koristiš več.
Stojte! Bober je omenil Aslana.
Aslan? Kje?
Tujec je, vaše veličanstvo. Nič ne ve.
Rekla sem, kje je Aslan?
Ne... , ne vem.
Odšel sem preden je povedal.
Mudilo se mi je k vam.
Straža!
Vaše veličanstvo.
Spusti favna.
Veš zakaj si tukaj? - Ker verjamem
v svobodno Narnijo.
Tukaj si, ker te je on
izdal.
Za sladkarije.
Pelji ga gor
in pripravi sani. Edmundu se toži po družini.
Aslanov tabor je v bližini Kamnite mize
onstran zamrznjene reke. - Že sto let jo prekriva led.
Tako daleč je. - Takšen je svet. Si mislil, da je majhen?
Manjši.
Ko boš pripravljen, Adamov sin.
Podvizajte se, ljudje, dokler še lahko.
Če še enkrat to reče,
ga bom spremenil v mehko kučmo. - Pohitite vendar!
Res postaja gospodovalen.
To je ona! - Bežimo! - Tecimo!
Hitro!
Pohiti!
Morda je odšla. - Pogledal bom.
Mrtev Narniji ne boš koristil. - Ti tudi ne, bober.
Hvala, ljubica.
Pridite ven. Upam, da ste bili pridni, nekdo vas išče.
Vesel božič, gospod. - Res je, odkar si ti prišla sem.
Marsikaj sem pretrpela, ampak... - Mislili smo,
da ste čarovnica. - Zelo mi je žal, toda naj povem,
da jih vozim veliko dlje kakor čarovnica.
Menda v Narniji ni božiča. - Dolgo ga ni bilo.
Toda upanje, ki je prišlo z vami, veličanstva,
slabi njeno moč
Kljub vsemu vam tole ne bo odveč
Darila!
Sok ognjene rože. Ena sama kapljica ozdravi vse rane.
Upam, da ga ne boste potrebovali.
Hvala gospod, toda mislim, da sem dovolj pogumna.
Vem, da si, toda bitke so grda zadeva.
Suzana.
Zaupaj v ta lok in zlepa ne bo zgrešil.
Kaj pa tisto o grdi zadevi?
Čeprav se te vedno dobro sliši,
pihni vanj in kjerkoli boš,
bo prišla pomoč.
Hvala.
Peter.
Ne bo dolgo, ko bodo segli po njih.
Hvala gospod. To so orodja,
ne igrače. Uporabite jih srečno in modro.
Zdaj pa moram naprej. Zima je proti koncu
in v sto letih se nakopiči veliko opravkov.
Naj živi Aslan.
Pa vesel božič.
Vesel božič! Hvala gospod! - Se vidimo naslednje leto.
Sem ti rekla, da je resničen. - Rekel je, da je zima
skoraj pri koncu. Veste kaj to pomeni?
Ledu ne bo več.
Takoj moramo čez. - Ali bobri ne gradite jezov?
Tako hitro pa res ne.
Premislimo malo. - Nimamo časa. - Hočem biti stvarna.
Ne, hočeš biti pametna. Kot vedno.
Stoj! Naj grem prvi. - Mogoče pa res.
Preveč si jedel zadnje čase. - Nikoli ne veš kdaj ti je zadnjič.
Še posebej, če kuhaš ti.
Če bi mama vedela, kaj počnemo... Ni je tukaj.
Hitreje!
Odloži to fant, preden jo kdo skupi.
Ne skrbi zame. Prebodi ga!
Odidi dokler še lahko in brat bo odšel s teboj.
Stoj, Peter. Ubogajmo ga. - Bistro dekle.
Ne poslušaj ga. Pokončaj ga! - Daj no, to ni tvoj boj.
Kraljica hoče le, da ti in družina odidete.
Če ti je mož v rdečem plašču dal meč, še nisi junak!
Odvrži ga! - Nikar!
Narnija te potrebuje. Opravi z njim!
Kaj boš, Adamov sin? Ne bom dolgo čakal! Reka tudi ne.
Držite se me.
Lucija!
Je kdo videl moj plašč?
Ne skrbi, dragica. Brat je poskrbel zate.
Plaščev ne boste več potrebovali.
Močna odjuga je.
Pogledat grem sani.
Vaše veličanstvo.
Ta izdajalec je novačil vaše sovražnike pri strašni hosti.
Pa si se le oglasil. Sinoči si pomagal mojim volkovom.
Pomagaj zdaj še meni. - Odpusti mi veličanstvo.
Nikar mi ne laskaj. - Ne zamerite, nisem govoril vam.
Kam so namenjeni ljudje?
Stoj, nikar!
Bober je omenil kamnito mizo. Aslan je tam z vojsko.
Vojsko?
Hvala, Edmund. Ta bitja so vendarle spoznala odkritost
pred smrtjo.
Premisli, na čigavi strani si, Edmund.
Moji, ali njegovi.
Pojdite naprej. Zberite meni zveste.
Če Aslan hoče vojno,
jo bo dobil.
Zakaj tako strmijo v nas? - Morda se jim zdiš smešna.
Pozabi na lepotičenje. Saj si čedna.
Prišli smo k Aslanu.
Dobrodošel Peter, Adamov sin.
Dobrodošli Suzana in Lucija, Evini hčeri.
Dobrodošla tudi vidva, bobra. Hvala vama. Kje je četrti?
Zato smo tukaj, gospod.
Potrebujemo vašo pomoč. - Na poti smo imeli težave.
Ujela ga je ledena čarovnica. - Kako je to mogoče?
Izdal jih je, veličanstvo.
Potem je izdal nas. - Mirno, Orej. Pojasnili bodo to.
Kriv sem jaz. Bil sem prestrog z njim.
Vsi smo bili. - Naš brat je, gospod.
Vem, dragica. Zato je izdajalstvo toliko hujše.
Težje bo, kot mislite.
Tisto je Cair Paravel, grad štirih prestolov.
Nekega dne boš sedel ti kot najvplivnejši kralj.
Dvomiš v prerokbo?
V tem je težava.
Nisem, za kogar me imaš. - Peter Pevensie iz Finchleya.
Bober je povedal, da si ga hotel spremenizi v kučmo.
Narniji vlada skrivni čar, veliko močnejši od vseh nas.
Ločuje dobro od zla in vodi vse naše usode.
Tvojo in mojo.
Niti družine nisem obdaroval. - Varno si jo pripeljal sem.
Ne vso.
Storil bom vse, kar morem, da pomagam tvojemu bratu,